Vær ikke bekymret.
De er godt forberedt.
Indkommende luftværnsild.
Spænd jer fast.
- Gør jer klar. - Ja.
Hold fast, gutter. Klar til at springe, hvis vi bliver ramt.
- Alle klar? - Ja.
Faren er ovre. Rolig.
Generalfeltmarskallen var enig med mig i professorpolitikken.
Og han talte så åbenhjertigt, som jeg aldrig havde turdet håbe på.
Så du, at han lignede min gamle ven Erwin lidt?
Bare kraftigere og ældre.
Det er sandt. Men der var nogle mærkelige folk blandt dem.
De er i det hele taget mere interessante og farligere end før.
Sagde du ikke, at Schrödinger er i London?
Jo, nær London.
Men du ved vel, hvad du har lovet dem?
- Hvad mener du? - Londons undergang.
Færdiggørelsen af en bombe er et kapitel for sig.
Hvem ved, om det vil ske?
Og hvad hvis de tvinger dig til at bygge bomben?
Vi må klare os gennem skærene.
Det vigtige er, at jeg for første gang kan jeg gøre det, jeg vil.
Det er det, jeg ønsker.
Gør jer parate.
- Nummer et klar? - Ja, sir.
- Nummer to klar? Nummer tre klar? - Ja, sir.
- Nummer fire klar? Nummer fem klar? - Ja, sir.
- Nummer seks klar? - Ja, sir.
Nummer et, spring.
Nummer to. Spring.
Hold tempoet oppe. Spring.
- Hvor er vi? - Det ved jeg ikke.
Hør her, vi samler resten af containerne, før sneen dækker dem til.
Og så går vi østpå.
Den første, der finder en hytte, får en dram.
Kraftig storm og sne. Vejret bliver dårligere i løbet af dagen.
- Ikke noget fra Grouse? - Ikke siden i går.
De kommer ikke igennem.
Tak.
Piloterne er bange for, at de blev kastet for langt mod nord.
De burde være blevet kastet... her.
I stedet... er de her.
- Hvor langt er det? - 37, 38 km.
- Hvor lang tid vil det tage? - I kraftigt snevejr, omtrent en dag.
Ikke flere derude.
- Hvad laver du her? - Jagt.
- Alene? Alene? - Ja.
Hvad hedder du? Hvad hedder du?
Jens Kristiansen.
Hvad laver du med 3.000?
Det er min brors. Jeg skal levere dem i Uvdal.
Er du NS?
Du hørte, hvad han sagde. Er du medlem af NS?
Ja. Nej, mener jeg.
Hvem er I?
- Jeg er medlem. - Af NS?
- Du er medlem af NS? - Svar.
Nej. Er det Milorg?
Det er godt. Det er Milorg, ikke sandt?
Hurra for Norge.
Jeg kan skyde ham for dig.
Nej, ikke her. Der må ikke ligge knogler, når ejeren kommer.
Jeg kan gøre det hvor som helst.
Hvad gør vi så?
- Hvor er vi? - Hvad mener du?
På kortet. Hvor er vi?
- Er vi langt fra Bjornesfjorden? - Ja.
Vil du leve? Så vis os vej derhen.
Stop.
Op med hænderne.
Jens. Einar.
Ja, stå I bare der.
- Det er ikke noget problem. - Tungt, Haukelid?
- Det ser godt ud. - Hej. Knut. Det var på tide.
- Godt at se dig. - Godt at se dig.
Han har været helt fin...
Hvis du nævner det her for nogen, skærer vi tungen af dig.
- Jeg siger ikke et ord. - Det er i så fald det sidste, du gør.
Her har du mad til en uge.
Hold dig væk fra folk i tre dage.
Kom af sted med dig.
- Skære tungen af? - Ja, hvad skal man ellers sige?
Vi er i hvert fald et hold fra nu af. Jeg har kommandoen.
Og målet er at sprænge tungtvandsfabrikken.
Haugland har stadig ansvaret for radioen.
Skinnarland sender vi over fjeldet med radio. Han skal ikke vide mere.
Og vi skal bare finde en vej ned.
De er genforenede og parate.
En stor succes indtil videre. Må jeg have lov?
- Hvad er der? - Ingenting.
Kom så, hvad er der?
De smiler.
Det har jeg da gjort før.
- Jeg vidste ikke, at De kunne synge. - Der er meget, De ikke ved om mig.
Kaptajn Julie Smith, leder af norske operationer.
En af seks søskende, eneste pige, bedste eksaminand på årgangen -
- og havnede på forsiden af lokalavisen.
Det var vist ikke sket før.
Jo, der var et par mænd før mig.
Det er alligevel imponerende.
Beklager, hvis jeg var ufølsom.
Hvornår?
Om Deres mand. Jeg vidste ikke, at han var savnet i kamp.
Det er mange folk.
Vi skændtes hele tiden. Jeg var glad, da han blev indkaldt.
Jeg tænkte "nærmest er du, når du er borte" og alt det der.
Men han har været væk så længe...
...at jeg har glemt, hvordan man savner ham.
Får det... mig til at virke rædsom?
Nej, jeg forstår det godt.
Direktør Henriksen.
- Er alt under kontrol? - Ja.
Vi fik stoppet de små sabotager.
Produktionen kører for fuld damp igen.
Tak. Vi sætter pris på Deres samarbejde.
- Det er i Hydros interesse. - Ja.
- På gensyn. - Major Decker...
I arresterede flere personer her, efter at I fandt ud af -
- at englænderne ville sabotere fabrikken.
Er det ikke på tide at løslade dem igen?
Nej.
I tilfælde af, at De ombestemmer Dem, hedder en af dem Rolf Danielsen.
Brun. Ved De, hvor han er?
Nej.
I England, Henriksen. I England.
Synes De ikke, at det er påfaldende, at alle uheldene med det tunge vand -
- stoppede, efter han forsvandt? Sådan uden videre?
Godaften, direktør Henriksen.
Herligt. Der er to vagter på broen, et vagtstue på pladsen, 10-12 tyskere.
Maskingevær på taget. Vi er usikre på bemandingen.
Projektører her, her og her. De oplyser det meste af pladsen.
- Hvordan kommer vi ned? - Fra østsiden. Her.
Vi følger vejen og angriber broen. Vi fortsætter op her.
Støtteholdet ordner vagtstuen med håndgranater.
Kayser, Idland, Strømsheim og jeg fortsætter ind i bygningen -
- placerer ladningen, to minutters lunte, og sprænger anlægget.
- Er det planen? - Ja, det er planen.
- Vi skyder os ind? - Ja.
- Hvis der kommer flere fra Rjukan? - Vi er færdige længe før det.
Og hvis ikke?
- Og hvad med retræten? - Det er samme vej tilbage.
- Hvad? - Hvad med slugten?
Den er for stejl. Det er umuligt at komme ned der.
Selvom vi kunne klare det, er det langsomt, risikabelt -
- og forstærkninger kan nå at komme.
- Det øger chancen for ikke at skyde. - Det slipper vi ikke for uanset hvad.
Hvis vi klarer kløften, er det det sidste sted, tyskerne vil lede.
Hvis vi bliver stående på broen, og de får forstærkninger, hvad gør vi så?
- Der er tale om to tyskere. - Plus de 10-12 i vagtstuen.
Jeg synes. at det er en dårlig plan.
Det er lidt sent at komme med nu.
Hvornår skulle jeg have sagt det?
Du spurgte, hvad vi mente, Joachim.
Gjorde jeg det?
Lad mig tjekke slugten i morgen. Det skader ikke at tjekke.
Det er en mulighed.
Nede ved Våer.
Jeg vil snakke med jer hver for sig.
Hvad tænker du?
Slugten.
Det er du og jeg, der er ledere af gruppen.
Og hvis England siger broen, så bliver det broen.
Jeg gør, som du siger. Det er det samme for mig.
Du ved, hvad jeg mener. Men hvorfor er jeg ikke med på sprængningsholdet?
Vi har brug for dig udenfor.
Jeg ved ikke, hvilken vej der er bedst.
Slugten er bedst. Så kommer vi muligvis uset op.
Jeg ville gerne være enig med dig, men det er jeg ikke.
Slugten.
Du skal ikke med ned, Knut. Du bliver i fjeldet med ansvar for radioen.
Du har mere brug for mig dernede. Du har brug for alle mand.
Du bliver her.
To stemte på broen, to stemte blankt og resten på slugten.
- Og retræten? - Når vi er kommet så langt...
Hvis vi kommer så langt.
Så gør vi det, der er praktisk muligt. Det handler om at overleve.
Der. Hvor fint.
Ud med dig.
De har netop løsladt Danielsen.
Ja, jeg så dem fra vinduet.
- Kender du noget til det? - Ikke andet end, at han blev bragt nu.
Du er så sød, når du lyver.
Hvordan har du det egentlig?
Jeg savner dig.
Men det er fint med lille Lise. Jeg elsker at høre hende le.
Godt.
Hvad er det egentlig, du tænker på?
- Jomar Brun. - Ja?
Det viser sig, at han har modarbejdet fabrikken længe.
Han var min mest betroede mand. Jeg sagde god for ham.
Så hvad er du bange for?
Arkivet er fuld af korrespondance mellem Brun og mig.
- Så fjern det. - Det er Hydros papirer.
Der er ikke noget, som ikke tåler dagens lys, men kontakt kan misforstås.
Hvad venter du på? Fjern det.
Nat til 28. februar 1943
Vi har fuldmåne, men der er dårlig sigt.
Det klarer vist op.
Jeg finder vejen alligevel.
Held og lykke.
Planen er ændret. De går via slugten.
- Hvad? Hvorfor det? - De siger, broen er svært bevogtet.
Der er is på elven. En af dem gik ned, krydsede elven og kom op igen.
- Så det er muligt. - Ja, men risikoen er enorm.
- Samme afgangstid? - Ja, kl. 20.00.
Det er nu. De går ned nu.
Vi lader skiene være her.
Og rygsækkene?
Der er et skur dernede.
Bil. Bil.
Rygsækkene.
Bil. Ned. Bil. Ned.
Af sted, af sted.
Der er vagtskifte om 13 minutter.
De gik ned her, og nu er de der og venter.
Intet nyt er vel godt nyt. I hvert fald for en tid.
Godaften, direktør Henriksen.
Godaften.
Okay, et minut. Tæller ned.
Kom så, kom så...
Arne, tangen.
De går gennem porten her.
Og Storhaug vil gå ned her for at bevogte broen.
De seks tilbageværende vil gå denne vej.
Døren på den anden side af vagterne. Dæk os herfra.
Døren er låst. I prøver døren på den anden side. Vi tager skakten. Af sted.
Klar?
Når de spørger, forklarer du nøjagtig, hvordan en engelsk uniform ser ud.
Er det forstået?
Af sted, af sted.
To minutter er måske lidt længe.
Et minut?
30 sekunder.
Hallo? Er der nogen?
Af sted, af sted. Kom af sted med jer.
Hallo?
Lys. Lys.
Helberg, du tager tilbage til hytten og gennemgår alt.
Skuffer, skabe, senge, det hele. Brænd alt sammen.
Vi andre splitter op nu.
Kjelstrup, Haukelid, I tager videre ind over fjeldet.
Poulsson, du tager over Numedal.
Resten af os, alle fem, tager direkte til Sverige. Mød os der.
- Hvor lang tid tror, det tager? - To, tre uger.
Så er helvede løs. Men I skal nok klare jer.
- Vi var ret gode, var vi ikke? - Det tror jeg.
- God tur, så. - God tur.
De klarede det. Tungtvandstankene er sprængt. Alle er i sikkerhed.
De tager til Sverige i morgen. Det kræver en stiv drink.
Det kræver sgu en dobbelt.
- Er det i orden? - Det vil jeg mene.
- Tak, sir. - Skål. Godt gået.
- Nej, nej, på den norske måde. - Ja, "skål".
- Vent, vent. En af gangen... - Lad os drikke. Du behøver ikke...
Kaptajn Smith og jeg vil drikke vores whisky.
Skål.
- De arbejder stadig sent? - Ja.
- Og De? - Også jeg.
De sprængte tungtvandsfabrikken.
- Hvem? - Vi ved det ikke endnu. Sabotage.
- Hvor stort er tabet? - Cellerne og 900 kg tungt vand.
Resten af fabrikken? Kraftværket?
Så vidt jeg ved, er der ingen skade. Hvad gør vi nu?
Vi beder dem om at bygge det op igen, ikke sandt?
Baseret på virkelige begivenheder, men er fortælleteknisk forenklet.
Visse karakterer er fiktive.
Tekster: Steen Svanholm www.undertext.se